Livet skal være morsomt.
Om Gud fins og han vil noe med oss, så vil han ikke at vi skal kjede oss!
I Matteusevangeliet, 16 kapittel, sier Herren Jesus:
"Hva gagner det et menneske om han vinner hele verden," -
- "når han forspiller sitt liv?"
Jeg tar den, frøken Bosse.
Det er da bedre å vinne verden enn å dø halvnaken, spikra til ei planke.
Tony!
Det skal være morsomt å leve.
Pappa det er noen saker...
Det er noen greier som...
Tony, han er veldig svak.
Dette er mellom ham og meg.
Pappa, det er noen greier jeg vil ta opp med deg.
La meg presentere meg.
Jeg heter Søren H. Lindberg, og døde for 43 minutter siden.
Jeg angrer ingenting.
Jeg har bestemt alt selv og angrer ikke på noe.
Frøken Bosse, kom hit!
Fremfor alt har jeg hatt det moro!
Død og død, jeg er jo buddhist, for faen.
Det er bare kroppen som er død. Jeg er vel for faen ikke død.
Hva hendte under Keiseren av Kina?
Du må vri vasen 45 grader, ellers er det fri sikt fra balkongen.
- Det er jo ingen balkong her. - Nei, men likevel.
- Skal vi prøve å ta dette alvorlig? - Ja da, kjære. Unnskyld.
Tenkte vi kunne kjøre om Vestervik i morgen -
- og se om vinterfrakken er ferdig.
Jan-Erik, det er noe jeg må fortelle.
Jeg var på Åhléns i dag for å kjøpe den siste boka til Stefan Andhé.
Ja?
Jeg fant ikke boka, men -
- jeg traff en utrolig spennende mann.
Det slo meg at vi kunne være sammen.
Vent litt.
Dette er Perikles.
- Perikles. - Jan-Erik.
Hva spiser dere?
- God morgen. - God morgen, Perikles.
- Hvor går så ferden? - E4. til Hotell Brunn.
Europavei 4. Utmerket.
Mandag 16.30. Fire menn. Jeg plasserte dem i det lille rommet.
Fint at bildene er tatt ut mot havet, så vi ikke ser den andre siden.
Dette... det er virkelig meg! Men det er ikke helt deg, syns jeg.
Så kommer foreldrene dine. Hva mener du? Det der er da meg.
- Vi er på alle bildene. - Foreldrene mine kommer ikke i år.
De skal henge seg inn på et kjølelager over sommeren eller noe.
De vil ikke rote til sønnens nyrenoverte hotell -
- med kaniner og fargerike lommetørklær.
Så dere er tryllekunstnere?
Jeg er ikke så glad i trylleri.
Jeg syns selve livet er fortryllende.
- Til Jan-Erik. - Takk.
Og til Smulan.
A, den!
Da kjører vi.
15 er klar.
- Hei, velkommen. - Kjære, så hyggelig å se deg.
- Skal jeg ta noe? - Hei, mamma. Velkommen.
- Hei, pappa. - Hallo, kroverten.
- Tar du den? - Absolutt. Hvor lang tid tok det?
- Fem timer. - Da stoppet dere ikke?
- Jo, én gang. Som beregnet. - Hils på Perikles.
- Hei, jeg er Richard Brunn. - Perikles.
- Ja vel. Velkommen. - Takk.
Hei.
- Har dere bygget om? - Renovert. Vi brukte Keskinen.
Fra Skogs-Keskinen-Måås. Hørt om ham?
Han lagde Finnairs salong på Arlanda og har vært mye i Barcelona.
- En liten cadeau til fruen. - Tusen takk! Så snilt.
Det er til seks, Gustav, ta et mindre bord.
- Se. Hva er det for en liten... - A, det er en...
Så søt. Hvem forestiller den?
- Det er en liten herre. - Ja, en liten herre. Kjempesøt.
- En spilledåse også. - En ekte.
- Det skal vel forestille noen? - Han som bor med barna sine...
Han, ja. Revisoren til Cirkus Benneweis. Dr. Schneider.
- Husker du ikke ham, Richard? - Nei.
Det er Hadar Cars.
Hadar Cars, handelsminister i folkepartiregjeringen, på 70-tallet.
Det var en herlig tid.
Har du romnøkkelen?
Skal vi se... vær så god.
Du, Richard?
Hvorfor blir jeg alltid så anspent når de kommer?
Så snart de dukker opp, blir jeg...
- Har dere håndklær til stranden? - Unnskyld?
- Fins det håndklær til...? - De er ved trappen, jeg skal vise deg.
Unnskyld, men vi røyker ikke her.
Hei på deg, Smulan.
- Her sitter du fint. - Ja, det er fantastisk.
- Er du tørst? - Ja, takk.
- Han virker trivelig, han Perikles. - Ja, visst er han det.
- Er han en dere har...? - Hallo!
- Hva er det? - De er kommet! Nå skal du få se...
- Bildene, ja. - Se på dette! Og dette!
Dette er det beste!
Er det ikke fine bilder?
Man ser det er T-skjorten min.
T-skjorten min i Rio de Janeiro!
- Kom, så setter vi i gang. - Nei, vi må dra nå.
- Nå? - Ja, på foreldremøte på skolen.
- Jeg drar ikke. Jeg vil ramme inn! - Vi skal ikke ramme inn nå.
Vi skal på foreldremøtet. Morgan!
Slik det ser ut akkurat nå, må jeg la Morgan stryke -
- i svensk, engelsk, og matte.
Ja vel.
Og så er det...
Det har skjedd en del ting og saker.
En gang satte Morgan fyr på jakken til en kamerat.
Morgan er ikke dum, -
- bare svært så anti. Han virker uvillig.
Selvsagt er du villig!
Jeg tror det er best at barna stimuleres til å lære selv.
Dere får prøve å stimulere ham.
Snakk med ham, vis ham alt som fins der ute.
Der ute?
- Hvilken side er du på? - 74.
- 74... jeg er på 71. - Jaså?
Denne romansen med Baiba Liepa i fjerde kapittel.
Var ikke Wallander sammen med henne i "Den hvite løvinnen" også?
Jeg husker ikke. Vet ikke.
Jo, akkurat som i "Løvinnen".
- Det er ikke viktig for historien. - Ikke vær så sikker.
Man vet aldri med Mankell.
Jeg går og legger meg.
- God natt. - God natt.
- Kyssekyss. - Kyssekyss.
Jo. Baiba.
Det var i "Den hvite løvinnen".
Vi har besøk av koloradobillen. Hele landet er rammet.
Men ikke få panikk. Jeg har masse insektspray i garasjen.
Morgan, du må være klar om ti minutter.
Du skal bli med meg på jobben.
- Massoud og jeg skal på bryggen. - Nei.
Det er lørdag, jeg skal møte Massoud.
Her er avløpsbassengene -
- der vi tar oss av all bæsjen og sånt.
Og her er bygget vårt. Her jobber pappa. SSK står det.
Det er ikke det samme, vi hører ikke sammen. De jobber med sitt.
Her har du modulen. Med på/av-bryter. Ser du?
- Så er det kode, kode, og anrop. - Sentralvakten?
- Hallo, hvem snakker jeg med? - Det er Blom.
Hei, Leffe. Det er Christer, 5212 SSK.
- Jeg stikker innom, selv på en lørdag. - Ja.
Jeg har med meg guttungen, for å stimulere ham.
Hva skulle jeg sagt... hils kona. Så er det bare å låse opp.
Se her. Ti-to, ti-to. Tirsdag-torsdag. Ti til tolv.
Ti-to, lett å huske.
Jeg er den første folk møter. Jeg er vårt ansikt utad.
Jeg står bak her. Det er her pappaen din jobber.
God dag, god dag.
Jeg bare tøyser. La oss leke litt!
Du er en kunde, og jeg er meg.
Ta et nummer, så skal jeg vise deg hvordan gangen i det er.
Her, ta denne. Da har du kommet med den -
- og tatt et nummer. Bra. Sitt ned og vent.
Så roper jeg opp nummeret: Nummer 35!
Ingen har nummer 35?
Merkelig. A ta et nummer og så bare forsvinne. 36!
- Det er meg. - Nummer 36? Ja, det stemmer.
Så skriver vi det opp her. Numrene må stemme.
Her er porten. Kom inn.
Kom inn og sett deg på sofaen. De pleier å sitte der.
Ja, her har du koserommet. Her får de kose med dyret sitt.
De får noen minutter til å kose og ta farvel med dyret.
Noen blir så... de dirrer over hele kroppen og er helt fra seg.
Der inne sitter vi og spiser.
- Kontrasten? - Han er mørk, de ser lyse ut.
Har det ikke skjedd en masse med Flavio på bare ett år?
Han er kjempepen.
Uansett så sa jeg at han måtte ta seg sammen litt.
- Så fine tenner han har! - Hvorfor må jeg gjøre alt hjemme?
Det lurer jeg på.
Du er heldig som har så pent fadderbarn.
Her skal vi inn. Til venstre.
Dette er selve hjertet av anlegget.
Legg posen der.
Det er kremeringsovnen.
En Tabo forbrenningsovn.
Med støpt bunn.
Dette er ingen pizzaovn, tro du meg! Det kan bli over 900 grader.
Den har en forbrenningskapasitet på 112 kilo.
Her kommer asken ut.
Nå tar jeg posen og legger den på arbeidsbenken.
Så tar jeg på beskyttelseshanskene.
Kjell Levrén liker disse røde, slike som mamma bruker i hagen.
Men jeg liker disse. De svarte.
La oss se hva vi har her.
Morgan, kom hit og se. Dette er spennende.
Se her, ja.
En yorkshireterrier.
Kjenn her.
Kjenn. Dette er ingen hund lengre. Bare en gedigen svulst.
Den er frossen, men vi bare later som.
Nå er det tid for sprøyten. Det er Kjell sin, -
- Jans, og pappas.
Nå tar jeg den og setter den bak øret.
Sånn. Se, Morgan!
Jeg setter den i nakken.
Stikker inn, tømmer sprøyten og drar ut.
Sånn ja, på tide at du får hvile.
Nå er den død. Opp på beltet med den.
Nå skal vi se.
Det er slik at når hunder dør, må noen ta seg av dem. Det er jobben vår.
Vi avliver dem og brenner dem. Ikke for å være slemme mot dem.
Men noen må gjøre det. Og det er ikke bare hunder.
Det er også...
...rotter og duer, som kommunen har skutt.
Så er det innsmuglete hundevalper som blir tatt i tollen. Og sommerkatter.
Det er mye av slikt. "Vi glemte katten"...
Helvete. Flytt deg!
Pokker ta Jan.
Faen også.
Synd man ikke kan være med.
Så moro det hadde vært.
Dette fatter de ikke det døyt av.
Hva skrev jeg på denne, da?
Drit i det. Masse teip på denne. Hvis noen er neglebitere -
- får de jobbe for å åpne denne.
Denne er nummer én. Et stort ett-tall.
Flott måltid, det var det.
Dette blir bra!
ORIENTALSK BEGRAVELSE
Jeg ble født for 74 år siden i Gangne.
Min mor og tanter var spinnersker.
De ville ikke ha noe med menn å gjøre, men et barn, det ville de ha.
Til det formålet engasjerte de en tysk immigrant, Philip Schmidt.
Og han fikk bedekke min mor.
Siden ble han aldri sett mer.
Men jeg kom til, og vokste opp i en herlig verden av kvinner og garn.
Søstrene var noen vakre fruentimmer. Jeg kalt dem mamma alle tre.
Mamma Doris, mamma Mathilda, og mamma Josefina.
Tre mødre, og ingen far.
Jeg har slike fine minner.
Jeg er fem år og ligger naken og sover i sengen til mamma Doris.
Jeg hører knising, og så kom de inn med fulle vodkaglass,
- rett fra badstuen. De er våte og varme og glade.
De legger seg hos meg og begynner å kysse meg.
"Elskede lille Søren,"sier de.
"Du er verdens fineste lille gutt."
De ligger nakne på rad og rekke, så jeg kan rulle fram og tilbake -
- over deres herlige, myke kropper. Så roper jeg:
"Hurra for Søren!"
Og så sovner jeg liggende på tvers over mine nydelige mødre.
Ingen gutt kan være lykkeligere enn det.
Som voksen har jeg sovnet slik mange ganger, -
- men det ble aldri helt det samme som med mødrene mine.
Barndommens gleder, ble voksenlivets sorger, som man sier.
Men jeg har hatt det moro. Det er moro å lage barn, for eksempel.
Jeg har tre.
Jeg fant moren, Caroline, i en Ellos-katalog jeg bladde i.
Jeg ringte Ellos og sa: "Hei, det er Søren H."
Jeg vil gjerne ha nummeret til jenta på side 45 med prikkete kjole.
Hun som drikker saft.
Så inviterte jeg henne på litt tøys og tull i Torremolinos.
Tre unger fikk vi før kreften tok henne i '83.
Hun var et godt menneske.
Tre unger fikk vi. Tony, Mikael og Kenneth.
Dere har nok å stå i med, gutter, nå som gubben er død. Men ikke helt.
Jeg skal klynge meg til de ynkelige livene deres som en fransk parfyme.
Du får renselotion...
Mikael og kona har et slags firma som selger salver og krem og slikt.
Mikael tar seg av begravelsen min, det har han lovet meg.
Hva er det hun heter? Lisa? Lisbeth?
Uansett, det er bra folk, selv om de likner to pølser.
"Søren H. Lindberg vasker skjeden på Den himmelske freds plass."
Av Ernst Bilgren.
Joakim, har du nummeret til Røvis?
Det er bra...
Det skal henge der.
- Nei, i det andre rommet. - Det skal henge her borte.
Johanna... hun var min kvinne de siste ti årene av mitt liv.
For en vakker dame.
Jeg har bare hatt vakre damer.
Og Tony, eldstegutten.
Han bare stakk av for ti år siden.
Han har hatt en slags fotballkarriere oppe i Sundsvall.
Han satt på benken under noen større kamper, men fikk aldri spille.
Men lær deg å le, for faen!
Du tar livet for alvorlig.
Le og nyt livet, for pokker!
Så er det Kenneth, minstemann.
Speedwaykjører og allergiker.
Jeg ble aldri helt kjent med ham. Han var alltid litt blyg og innesluttet.
Tull... jeg hadde ikke lyst til å bli kjent med ham.
Jeg hadde nok med å bli kjent med meg selv.
Det var mye morsommere å bli kjent med meg selv -
- enn med en kjedelig fyr som ham. Det må jeg få sagt.
- Er Tony her? - Har ikke sagt et ord på to uker.
Hei, Tony.
Tony, slutt å tull!
Johanna Bergstrøm.
Du kom ikke ned og hilste på ham.
- Hva vil du? - Hva vil du?
Slipp meg!
Søren H. Lindberg er Sveriges beste kusk gjennom tidene.
Jeg har vunnet alt som overhodet kan vinnes.
Og jeg har kjøpt alt som kan kjøpes for penger.
Men det er ikke den enorme gården eller pengene som er meg kjærest.
Nei, det som har betydd noe, er -
- kvinnene og hestene.
De har vært meg aller kjærest.
A være travkusk, er nesten som å kjøre drosje, -
- bortsett fra at du sitter bak en hest som løper rundt og rundt.
Det er vel ikke så mye å respektere.
Jeg respekterer folk som sprer glede.
Bakerne, skorsteinsfeierne, han Kikoman med soyasausen.
"Mikael Lindberg har ansvaret for seremonien og at min vilje følges."
Drit i festen.
Hvem får hva? Hvem får Pirog? Når får vi vite det?
Hvem får Pirog?
Maybe Pirog, stallens stolthet.
Kanskje han var litt andpusten da vi vant Grand Premio i '83.
Men jeg tror aldri han gikk for fullt.
Det behøvde han ikke, han vant uansett.
Han hadde sprunget inn 25 millioner da han ble satt i avl for 12 år siden.
I dag er han den høyest vurderte avlshingsten i hele Europa.
Den som arver Pirog kan slutte å spare til pensjonen.
Det er kuskingen som har satt meg i stand til å gjøre som jeg vil.
Det første jeg gjorde da jeg skjønte at jeg kunne gjøre hva jeg ville -
- var å føne håret opp i en liten ball.
"Krepsen" (kreften). En enakter av Søren H. Lindberg."
Jeg fikk et teaterstykke!
Er det alt?
Jo lengre du lever, jo mer innser man det man burde skjønt som ung.
Om jeg hadde visst da hva jeg vet nå, ville jeg hatt åtte peniser.
Jeg er også kvalm. Jeg har kjørt hele veien og dere bare skriker.
Atte kukhoder dinglende i en bunt mot låret. Det hadde vært noe, det!
Kenneth!
- Pappa, hvor er farfar? - Han er død.
- Det har du ikke fortalt. - Jo, det har jeg.
Så, Christer, nå er du hjemme. Pass hodet. Forsiktig.
Bra. Så snur vi. Sånn ja. Så kjører vi.
Forsiktig med kanten der, så du ikke snubler.
Skal jeg hjelpe deg inn, Christer?
Ha det bra, Christer, god bedring.
Velkommen. Vent, så hjelper jeg deg.
Jeg åpner.
Du skulle komme 11.40, den er bare halv.
La meg hjelpe deg.
Morgan har valgt den. La meg hjelpe deg.
Jeg tar den.
La oss se om den passer?
Ja.
De er jo alt for varme.
Da venter vi med dem. Vi tar noe annet.
Du får gå ut en stund. Jeg vil prate litt med pappa.
Utseendet har aldri betydd noe for meg.
"I nød og lyst", sa vi til presten.
Vi har levd i lyst, og nå er nøden her. Sånn er det bare.
Vi har en fantastisk hage, du og jeg.
Nei, Christer, dette går ikke.
Dette med tissingen får dere gutter finne ut av.
Hva begynner vi med? Jo, denne. Kan du gjette hva det er?
Nei, trodde ikke det, nei. Nå skal jeg vise deg, du tar den på ryggen sånn.
Du kan klø deg, børste eller vaske, hva du vil.
Nei, jeg går og legger meg.
Jeg ser det ikke som en oppofrelse å være gift med deg.
Kyssekyss.
Du vil se skrekkelig ut.
Det vil alle tenke, men de kommer ikke til å si noe. Det er det verste.
Til sist vil du ønske at noen faktisk sier det rett ut og ikke bare ser bort.
Så de nære forholdene du allerede har -
- vil bli uhyre viktige for deg.
- Jeg står ved hans side. - Det er bra.
Da så.
Hvordan kjennes det? Er det ømt?
Jeg tar av kragen i en omgang. Klar?
Kjempebra, Christer. Kragen er det verste, nemlig.
Gikk det bra? Bra jobba. Du er en kriger, Christer.
1, 2, 3.
Skal jeg stoppe?
Nå drar jeg denne over hodet. Det er den siste så er vi ferdige.
Bra jobba. Vi er snart ferdige.
Nå er det over. Flott.
Det er et speil der borte, om du vil ta en titt.
- Hallo, Janne. - Vi har med noen nye venner.
- Hvor mange er det? - Tre stykker.
Christer, klarer du det? Vil du ha hjelp?
Har du tenkt på hvordan du skal utvikle deg her på bruket?
Bare slapp av.
Det er jo en stund siden du jobbet i...
Det ville gi Jan en sjanse til å lære seg kundebehandling.
Jeg tenkte dere kunne bytte på det.
Han kunne lære om kunder og det å være ansiktet vårt utad.
For det er viktig at vi roterer litt, så han blir ansiktet utad.
Jeg mener personen utad, naturligvis.
Bra. Da...
Da sier vi det. Klappet og klart. Og ellers, da?
Anna!
Mådan, hei.
Så lenge siden. Så hyggelig å se deg.
- Hvordan går det? - Jo da, bare bra.
Står bare og ser på fredsliljene.
Jeg så Christer på Karamellkungen her om dagen.
Hvordan har han det?
Han skulle hente en pakke.
Så vanskelig det må være.
Ja, det er litt dumt at man ikke kan hente på Posten lenger.
Jeg mener, med Christer.
Han har det så bra så. Flavio har det også bra. Alt er som det skal.
Så er det endelig vår tur, vi var hos dyrlegen i Danmark.
Han visste ikke om Max burde avlives, og sendte oss hit.
Vi var hos dyrlegen i Danmark.
Og han sa vi skulle dra hit og spørre om han bør avlives.
Men... vi kan ikke avgjøre det.
En veterinær må avgjøre sånt.
Men han sendte oss hit.
Om dere skal avlive ham, har vi en prisliste.
Jeg vil bare vite om han må avlives!
Hva gjør vi med strutsen, da? Kan den legges inn hel?
Må vi dele den opp? Den rømte fra en strutsefarm.
Løp ut på E65 og ble påkjørt av en lastebil.
Fatter ikke at de ikke kan lage skikkelige gjerder.
Og ellers, da?
Har du levert tippekupongen?
Det er rett ved krysset der.
Kanskje du burde ta trikken, du også.
Hva er dette? Hvorfor kan de aldri være ferdige til det blir vår tur?
OK, damer, tiden er ute.
Jeg tror damene har misforstått tiden.
- Hei, Jenny. - Jeg har også et kurs jeg skal lede.
Olle handler i dag. Det kan ta tid med kø på Systembolaget.
- Hei, alle sammen! - Hei, Ernst.
- Han heter Holger, han dart-fyren? - Det aner jeg ikke. Sikkert.
- Jeg vil ikke si feil navn. - For en pikant duft!
Det blir dårlig luft etter dem. All hoppingen.
Det er en på jobben som lukter vondt.
Jeg syns svette er ubehagelig. Jeg svetter aldri.
Nei, men det er ikke... Det er fra munnen hans.
- Han har fryktelig dårlig ånde. - Så ekkelt.
Du skal ikke lide på grunn av hans dårlige hygiene. Si det til ham.
Slikt er veldig følsomt.
Jeg er ikke vant til...
- Kan du hjelpe meg med denne? - Selvsagt.
- Har du krykken? - Ja, jeg har den.
- Du skulle sagt fra! - Hva har skjedd?
Det er ikke så ille som det ser ut.
Skal vi komme i gang, da?
Det er Ernst sin tur til å begynne.
Men jeg syns Olle kan begynne med å fortelle hva som har skjedd.
Jeg ble ranet.
- Overfalt. - Så fryktelig.
Han stjal lommeboka og et halsbånd jeg hadde.
Og forsvant.
Er du ikke forbanna?
Om det står så ille til at du må rane folk, -
- vil jeg ikke bytte med vedkommende.
- Det er irrelevant. - Å være sint på en sånn stakkar?
- Høres ut som du fortjente å bli ranet. - Naturligvis ikke.
Det lyder som middelklasse- skyldfølelse og kraftig selvforakt.
Du har valgt en spennende vin. Han med skjegget er så glad.
Man blir glad av ham.
Ernst, da er det din tur.
Jeg har tenkt på noe denne uken.
Min fargeløshet kontra min karisma.
Jeg kan sitte ubemerket på kafé i timevis.
Og andre ganger ser alle på meg i det jeg kommer inn.
- Må vi høre dette igjen? - Timeglasset går.
Vi er blitt enige om noen regler, og den regelen har du laget selv!
- Ja, kutt det. - Regel en: Alle får snakke ut.
- Men da må det være relevant. - Det er vel relativt.
- Det må være et personlig problem. - Ja, at jeg er kjedelig og karismatisk.
Det du egentlig sier er at du er fryktelig selvopptatt.
Jeg er veldig opptatt av dette med karismaen min.
- Kan noen åpne et vindu for meg? - Ja, selvsagt.
Forrige uke fortalte du oss om forholdet til Premilla.
Og da er jeg, og sikkert alle her, litt nysgjerrig på hvordan det har gått.
- Det har gått veldig fint. - Har det det?
Her om dagen foreslo Premilla -
- at vi skulle finne på noe med sexlivet vårt.
At vi skulle få gjøre hva vi ville med hverandre.
Vi bestemte oss for å hengi oss totalt i den andres hender, -
- og få leve ut noen fantasier. "Ja, jøss," sa jeg -
- og lot henne begynne. Hun bandt meg til sengegavlen.
Og gikk over kroppen min i detalj, fra tå til topp.
Hun brukte lang tid på pungen, -
- som hun slikket med lange, ivrige slikk. Hun var faen helt sprø!
Jeg var litt anspent først, men så ble det min tur.
Jeg bandt henne, godt og vel.
Fortell!
Så helte jeg Frosties i fitta hennes og knulla henne hardt, hardt!
- Frosties? - Ja, akkurat. Frokostblandingen.
Det var deilig, det var...
Du bare finner på! Du sitter og forteller runkefantasiene dine.
Ja, som er helt greit, syns nå jeg.
Er det sant, det Ernst sier?
Fant du det på?
Han bare fant det på.
Ja.
- Det har seg slik... - Vent, jeg har ikke visket ferdig.
Sånn. Fortsett.
Vel, jeg bandt henne, ganske løst, -
- og slikket henne, der nede, til det gikk for henne.
Eller lot som det.
Så ble det helt stille, -
- og jeg sovnet.
Så du turte ikke å gjøre det du egentlig ville?
Jeg har gitt opp tanken på tilfredsstillende sex i virkeligheten.
Det er mer som et spill.
Et høflig spill.
Du får åpne den ene pakken, den med ålen i.
Man kan ikke legge ål og kjøtt sammen, da blir det rart.
De ser litt bløte ut.
De er ikke bløte. De er helt sprø.
A, du lagde dem!
Mauritius? Spennende. Jeg var der i '97. Når drar du?
- Nå til jul. - Under regntiden? Så festlig.
- Betalte du begge billettene? - Ja.
- Hvorfor? - Han er student, og har ikke råd.
Slik var det med den forrige kjæresten din også. Hvorfor betaler du alltid?
Jeg betaler ikke alltid. De to siste hadde bare ikke jobb.
- Det er vel ikke så rart. - Nå spoler vi litt tilbake.
Du sa at du var redd for å reise så lenge med noen.
Og hva om dere delte utgiften?
Det går ikke, han har ikke råd.
Kan dere ikke dra et sted han også har råd til.
- Og dele kostnadene? - Jo, kanskje, men jeg vil ikke.
Billige steder er billige og kjedelige.
Jeg vil til et dyrt sted der det er fint å være.
- Så ingen får spandere noe på deg? - Nei, jeg betaler alltid.
Hva om jeg bød deg på en stor sjømat-tallerken?
- Hvorfor det? - Fordi jeg hadde lyst.
- Hva vil du ha av meg da? - Ingenting. Ditt selskap, bare.
- En oval tallerken med østers... - Det lyder deilig.
Et dusin Belon. Ikke hummer, men languster fra Middelhavet.
Jeg var på en restaurant i Paris...
Hallo, god morgen.
- Så fint! - Velkommen til familiefrokosten.
Ta plass.
Det er bare for familien.
Jeg skal bare ha en kopp kaffe.
Vet du, jeg tror du er enda søtere i dag, Smulan!
Hvordan går det med tryllingen?
Bra.
Skjønner dere hva jeg sier?
- Er det fremdeles moro? - Tja, det er jobben vår.
Jeg tar også frokosten på stranden.
Men mamma, vi spiser da sammen.
I så fall er jeg ferdig. Takk for maten.
Perikles!
- Går du også? - Hva? Nei da.
EN FORTRYLLENDE AFTEN
- Tok du ut lammet? - Ja.
Da tiner det før middag.
Jeg satte den på din side.
Tenkte det var litt uhygienisk å ha den på kjøkkenet.
Titt tei!
Ta det ikke ille opp, Jan-Erik...
...men jeg vil bli med deg til Afrika.
Hver dag kan bli vår siste.
Perikles, kom skal jeg vise deg sceneinngangen.
Mamma, kutt ut det der!
Hei, pappa!
Får jeg komme inn?
Bare tøyser.
Det er sånn at...
Man kjøper et hotell og renoverer det.
Det blir vakkert. Man skaper en slags trivsel.
Ikke sant?
Pappa.
Kan vi ikke prøve å holde en viss stil her?
Kan vi ikke det?
Det føles veldig bra. Det er fint.
Fint å...
Ja men, så fint da.
Vi fluefiskere vil ha en partner på kroken.
Det er ikke så lett, for hun vil jo stå på tørt land ved termosen.
Johan.
A, hei.
Nei, jeg er i bilen, på vei til kurs.
Det er et slags matkurs.
Vi møtes og spiser -
- og snakker.
- Hallo, står til? - Bare bra.
Skynde oss langsomt nå. Ikke nå...
Ikke nå...
Nå!
Jeg var nede i kjelleren og retusjerte gamle skolebilder.
Jeg hadde en merkelig frisyre på den tiden.
Det fine er at man kan endre fortiden, og det gjorde jeg.
Så nå har jeg alltid sett slik ut.
Det ubehagelige var at det var en helt vanlig frisyre.
Jeg liknet alle de andre guttene.
Kan du ikke stå for hvem du var?
- Hva mener du? - Hvorfor lyve om fortiden?
Jeg kan godta alt mulig. Men bildet var ikke slik jeg ser meg selv i dag.
La meg vise dere. Dette er skolebildet mitt.
Jeg tok en penn og retusjerte litt, la til noen streker.
Slik er min forestilling av hvordan jeg så ut da.
Men det er jo en pusekatt.
Jeg skjønner ikke.
Jeg opplever at jeg så slik ut, når jeg ser tilbake i tiden.
Du kan ikke endre et foto. Det er omskrivning av historien.
- Nei, jeg retter den. - Et foto lyver ikke!
Så du mener at skolebildet er sannhet og katten er løgn?
- Ja, nettopp. - Tullprat.
Men her... se her.
- Dette er et foto. - Hvem er det?
Min kone.
- Lille Premilla! Få se! - Det er min kone Premilla.
Det er akkurat slik hun ser ut.
Om tjue år, vil det fremdeles være slik hun så ut i dag.
- Ser hun slik ut? - Nøyaktig slik.
- Nøyaktig? - Ja.
Syns du ikke hun er liten og flat?
- Det er et lite fotografi. - Hun mangler kropp.
Interessant kone, ingen kropp og bor i en lommebok.
Skolebildet mitt holdt ikke mål, så jeg måtte endre på det.
- Fordi du hadde vanlig frisyre? - Den utstrålte tilpasning.
Og hva har du gjort denne uken, Jenny?
Jeg var litt ekkel mot en jente på jobben.
Mente det ikke, det ble bare slik.
Gud, så mye det er. Jeg må jobbe overtid hele uka.
- Har du planer for nyttår? - Nyttår? Det er seks måneder til.
Man kunne jo dra til Are.
- Så kult! - Syns du det?
- Ja, det hadde vært kjempegøy. - Det er godt å komme seg litt bort.
Om jeg drar dit, vil du bli med?
Ja, gjerne! Det ville vært kjempegøy.
Vi kunne stå på ski, og hygge oss litt.
- Vi kan leie en diger hytte. - Og spise store middager.
- Og sjekke gutter. - På after-ski.
Har du vært på after-ski? Det er grusomt.
Som Harley's, bare fem ganger verre.
Men det er gøy å stå på ski.
Syns du det?
Jeg syns det er helt jævlig, faktisk. Masse teite klær og barnefamilier.
- Jeg trodde du ville dra? - På ski? Nei, bare drikke.
Bare dra og feste, mener du?
Ja.
Det er en idé, men da drar man ikke til Are.
Og absolutt ikke til nyttår. Da er jo den verste festen der.
Så du vil ikke til Åre?
Nei, hva tror du?
Are er en diger fleip.
Kanskje vi kan finne på noe her. Men jeg tror jeg har planer alt.
Vi kan snakke om det siden.
- Gjorde du virkelig det? Så slemt. - Ja, jeg vet det.
Men jeg ser ikke meg selv som slem. Jeg vil ikke være det, i hvert fall.
- Det er gøy å være slem. - Når man har folk i sin hule hånd.
Man kan manipulere dem. Det er som å sjonglere.
Med folks følelser.
- Lyder artig, syns jeg. - Jeg syns det lyder destruktivt.
Olle?
Har du skyldfølelse for noe?
Naturligvis. Massevis.
Det verste er at jeg splittet opp familien.
At jeg jobbet for mye, brukte for mye tid på karrieren og ikke dem.
Jeg var utro.
Jeg føler veldig skyld for det av og til.
At jeg ikke har kontakt med kona, -
- eller datteren min.
- Var det du som gikk fra henne? - Nei, hun forlot meg.
- Hvorfor det? - Hun fant meg med en annen.
- Hva gjorde du da? - Pakket sakene mine og dro.
Nei...
Hun pakket, og dro.
- Nei! - Slipp henne!
Ja, jeg gjør det.
- Min kone fikk foreldreretten. - Hvorfor det?
Jeg hadde ikke tid; jeg jobbet hele tiden. Klart jeg angrer.
Jeg fikk det bare ikke til.
- Så da valgte du...? - Karrieren.
- Når så du henne sist? - Ikke siden den gangen.
Det er jo utrolig.
Nei, gå din vei, dumme kreft.
...morsomme ballen i morsomme parken...
Da jeg ble 64, gikk jeg gjennom en livskrise.
Var det nå så bra, denne polygame livsstilen, -
- med alle damene som løp omkring?
Var det så bra å vokse opp med tre mødre?
Nei, kom jeg fram til.
Så jeg bestemte meg for å leve resten av livet med bare én kvinne.
Og det ble Johanne, noe jeg aldri har angret på.
Jeg tror livskriser er nødvendige for at man skal modnes som menneske.
Om noen har lagd et så digert maleri av seg selv, som det der...
Hvordan slår man det?
Man lager et enda større maleri.
Og henger det opp foran.
Det der gjør du ikke igjen.
Jeg vil at du respekterer meg.
Ja, naturligvis.
Respekt.
Det er kjempeviktig.
Nå, pappa.
Dette skal bli min fest.
Se hva jeg har til deg, du.
Hva faen.
- Jeg... - Hva driver du med?
Hva er det der?
- Et par heste-olabukser. - Heste-olabukser?
- Til Pirog. - Skal du ta på ham bukser?
Det sto det i brevet fra pappa.
Ingen god idé å sette bukser på en hest, når man er livredd hester.
Nei.
Det får noen andre gjøre.
- Det får noen andre gjøre. - Nemlig.
- Det var lenge siden. - Hva da?
At du nikket sånn.
Husker du da jeg spilte hockey?
Husker du hvor dårlig jeg var?
De få gangene far så på, pleide jeg å se opp på ham etter støtte.
Og han så alltid vekk.
Men ikke du. Du bare nikket sånn.
Det kjentes fint.
Jeg er dritnervøs, Tony.
Jeg trenger deg i morgen. Det blikket.
Det føles bra.
Hei, gutten.
Nå skal vi pynte oss.
For et gravøl det skal bli.
Det dere ikke vet er at Søren H. Lindberg skal gjenoppstå.
Åtte peniaer i en klaae på låret, det hadde vært saker, det.
Men hva slags olabukser går man med da?